Janko Vukotić
Janko Vukotić | |
![]() | |
Született | 1866. február 18. Čevo |
Elhunyt | 1927. február 4. (60 évesen) Belgrád |
Állampolgársága | |
Gyermekei | két gyermek:
|
Foglalkozása |
|
Tisztsége | miniszter |
Iskolái | Modenai Katonai Akadémia |
Kitüntetései |
|
Sírhelye | Belgrád–Újtemető |
Montenegró 7. miniszterelnöke | |
Hivatali idő 1913. május 8. – 1915. július 16. | |
uralkodó | I. Miklós |
Előd | Mitar Martinović |
Utód | Milo Matanović |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Janko Vukotić témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Janko Vukotić (cirill betűkkel Јанко Вукотић; Čevo , 1866. február 18. – Belgrád, 1927. február 4.) montenegrói katonatiszt, politikus. Pályafutását az Oszmán Birodalom hadseregében kezdte, majd a Montenegrói Királyság tábornoka volt a Balkán-háborúkban és az első világháborúban. 1913-tól 1915-ig Montenegró miniszterelnöke volt.
Életútja
[szerkesztés]Čevóban született, rokoni szálak fűzték Petar Vukotić vajdához (1826–1907), valamint Milena Vukotićhoz, I. Miklós montenegrói király révén Montenegró királynéjához. Cetinjében végezte el a reálgimnáziumot, majd a Modenai Katonai Akadémia növendéke volt.[1] 1905-től 1907-ig, majd 1911–1912-ben Montenegró kormányának hadügyi tárcáját vezette. 1912 októberében, az első Balkán-háború kitörésekor a keleti hadsereg vezetését bízták rá. Ő irányította az Albániához tartozó Shkodra ostromát, a várost Esat Toptani végül 1913. április 23-án adta fel.[2] A második Balkán-háború során a szerb 1. hadsereg montenegrói hadosztályának parancsnoka volt. Az 1913. június 30-a és július 9-e között zajló, a bolgárok vereségével záruló bregalnicai csatában kitüntette magát vitézségével.
Ekkor már 1913. május 8-a óta Montenegró miniszterelnöke, egyúttal hadügyminisztere volt, a kormányfői feladatokat 1915. július 16-áig látta el. Az első világháborúban a montenegrói hadsereg vezérkari főnöke, valamint a szandzsáki hadtest parancsnoka volt. Nevezetes hadi sikerei közé tartozott az 1916. január 6–7-ei mojkovaci csata , amely meghátrálásra kényszerítette az Osztrák–Magyar Monarchia hadseregét. A csatában leánya, Vasilija Vukotić látta el a futárszolgálatot. Montenegró 1916. január 25-ei kapitulációját követően hadifogságba került, a világháború hátralévő éveit Magyarországon töltötte.
Ezt követően a Királyi Jugoszláv Hadseregben szolgált 1927-ben bekövetkezett haláláig. Sírja a belgrádi Újtemetőben található.
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Martinović 1957 :5.
- ↑ Pearson 2004 :41.
Források
[szerkesztés]- ↑ Martinović 1957: Niko S. Martinović: Janko Vukotić i kapitulacije Crne Gore 1916 godine. Cetinje: Obod. 1957.
- ↑ Pearson 2004: Owen Pearson: Albania and King Zog: Independence, republic and monarchy 1908–1939. London; New York: Centre for Albanian Studies. 2004. = Albania In the Twentieth Century, 1. ISBN 1845110137
Fordítás
[szerkesztés]- Ez a szócikk részben vagy egészben a Janko Vukotić című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.